08.+Hypernovaer+og+gammaglimt


 * Hypernovaer **

Hypernova er en mye voldsommere eksplosjon enn supernovaeksplosjoner. Eksplosjonen tar bare noen sekunder, så er det hele over, men i midten er det igjen et sort hull. Hypernover har masse gammastråling, altså veldig energirik stråling som blir sendt ut samtidig. Supernova er det dramatiske sluttstadiet til stjerner som har brukt opp sitt hydrogenforråd. Når fusjonsprosessen i stjernen opphører, synker temperaturen og trykket. Dermed innledes en katastrofal kollapse, som er starten på en voldsomt eksplosjon. Stjerner med mer enn 8 solmasser har høy nok temperatur og tetthet i kjernen til å fusjonere tyngre av grunnstoffer. Det dannes et jernkjerne som fortsetter vokse så lenge lagene utenfor i stjernen fusjonerer lettere grunnstoffer og produserer jern. Men når jernkjernen får en masse på 1,4 solmasse kollapser den. Dersom stjernen har mellom 8 og 30 solmasse vil den i løpet av noen få sekunder falle sammen til kjernen får omtrent samme tetthet som en atomkjerne dvs 200 million tonn per cm3. Kjernen består hovedsakelig av sammenpakkede nøytroner. Idet en del av stjernens masse støter mot denne enormt kompakte nøytronkjernen, dannes en sjokkbølge som forsterkes av en voldsom strøm av nøytrinoer fra området ved kjernens overflate. Når denne sjokkbølgen ankommer stjernens overflate, oppstår et eksplosivt utbrudd. Dette er selve supernovaeksplosjonen. Det meste av stjernen slenges utover og danner skyer, såkalte supernovarester. Det samme skjer med hypernovaer, men mye større eksplosjon enn supernovaer.

**Gammaglimt**

Gammaglimt lyser enda mye sterkere, like sterkt som alle stjernene i universet lyser til sammen, når vi regner med at det er omtrent hundre milliarder galakser i universet. I løpet av noen sekunder sendes det ut like mye energi som sola sender ut i hele sin levetid. Gammaglimtene kan deles inn i to klasser, type I med varighet under 2 sek og type II med varighet over 2 sek. Gammaglimt av type I skyldes trolig kolliderende nøytronstjerner eller kollisjoner mellom nøytronstjerner og svarte hull, mens type II antakelig oppstår i den meget eksplosive sluttfasen til stjerner mer enn ca. 30 solmasser.

 Et gammaglimt som peker mot jorden vil være av de aller alvorligste hendelsene livet kan utsettes for. Dersom et gammaglimt gikk av nærmere enn 3500 lysår fra jorden, ville kloden bli utsatt for energier tilsvarende 300.000 megatonn TNT. Både jordens atmosfære og overflate ville bli radioaktive. Dette kan føre til at halvparten av jordas befolkning ville dø innen 30 dager i en slik situasjon.